Модифікація класичного методу черезшкірного ушивання внутрішнього пахвинного кільця (метод pirs) - A. O. Dvorakevych (Group of Companies Med Expert, LLC, Kyev, Ukraine, 2017)
Хірургічні втручання з приводу пахвинних гриж складають майже третину планових операцій у клініках дитячої хірургії. Методи лапароскопічного лікування пахвинних гриж поступово набувають все ширшого застосування серед дитячих хірургів. Черезшкірне ушивання внутрішнього пахвинного кільця (Percutaneous Internal Ring Suturing – PIRS) є одним із методів малоінвазивного лікування пахвинних гриж у дітей. Метою дослідження було оцінити результати лікування пахвинних гриж у дітей з використанням модифікації методу PIRS («подвійній» PIRS) і порівняти їх з результатами лікування за класичним методом PIRS. Матеріали і методи. В основу роботи покладено результати лікування 142 дітей з пахвинними грижами, яких оперували протягом 2015–2016 рр. у КЗ «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «Охматдит ». За методом хірургічного втручання пацієнтів умовно розділили на дві групи: основну (78 пацієнтів) склали діти, яких оперували з використанням методу «подвійного» PIRS, а до контрольної (64 пацієнти) увійшли діти, яких оперували з використанням класичного методу PIRS. Результати. Середня тривалість операції при класичному PIRS становила 12,9±1,8 хвилини, а при використанні методу «подвійного» PIRS – 12,1±1,1 хвилини (p>0,05). У ранньому післяопераційному періоді в одного (1,6%) пацієнта контрольної групи розвинулася спайкова непрохідність. У трьох дітей – у двох (3,1%) контрольної та однієї (1,3%) основної групи – був незначний набряк яєчка, який зник протягом тижня після операції. Рецидив грижі підтверджено в однієї (1,6%) дитини з контрольної групи. Висновки. Метод «подвійного» PIRS має низку переваг порівняно з оригінальним методом: порівняно швидше проведення та формування петель навколо внутрішнього пахвинного кільця, що зумовлює скорочення часу хірургічного втручання; подвійне накладання петель сприяє більш щільному закриттю дефекту, що мінімізує ризик розвитку рецидиву.